Začíná festival Film a architektura. Které snímky byste si neměli nechat ujít
![Film a architektura](/cms/art/article-2023-39/articles/zacina-festival-film-a-architektura-ktere-snimky-byste-si-nemeli-nechat-ujit/poster-10.jpg)
Podvanácté pořádá spolek Kruh festival Film a architektura, který letos během šesti dnů (29. 9. – 4. 10.) zavítá do osmadvaceti českých měst. Kromě diskuzí s dokumentaristy či odborníky na architekturu a urbanismus nabídne desítky domácích i zahraničních snímků z poslední doby. Přinášíme pět tipů na filmy, které nás v programu festivalu zaujaly.
1. Čandígarh – život v Corbusierově utopii
(2023, 84 minut, režie: Karin Bucher, Thomas Karrer)
![Čandígarh](/cms/art/article-2023-39/articles/zacina-festival-film-a-architektura-ktere-snimky-byste-si-nemeli-nechat-ujit/08.jpg)
Evropská modernita v indické praxi. Jak se dnes žije lidem v indickém městě Čandígarh, které vzniklo v padesátých letech minulého století na zelené louce podle návrhu švýcarského architekta Le Corbusiera? Tuhle otázku si položili dokumentaristé a Le Corbusierovi krajané Karin Bucher a Thomas Karrer v esejistickém snímku, v němž prolínají historický vývoj „úřednického“ města s osobními příběhy jeho obyvatel. Ti město vzali za své a rádi hovoří o tom, jak je místní architektura a urbanismus denně ovlivňují. Zdá se, že se v Čandígarhu Le Corbusierovi podařilo vytvořit prostředí, jež úspěšně odolává zkoušce času.
2. Podnikatelský sen
(2022, 71 minut, režie: Marta Dauliūtė, Viktorija Šiaulytė)
Zakladatel švédského projektu Tech Farm miluje motivační citáty: Dream big!, foto: Film a architektura
Jak se žije ve švédské Tech Farm – tedy v kolektivním bydlení, sdíleném start-upisty, kteří jsou odhodlaní změnit svět k lepšímu a trochu na tom i vydělat? Vizionářský koncept, snažící se o posílení digitálního podnikání prostřednictvím sdíleného prostoru, v němž se mohou podobně smýšlející lidé navzájem učit a inspirovat, navštívily jemně skeptické litevské filmařky Marta Dauliūtė a Viktorija Šiaulytė. Přiměly obyvatele rozlehlého stockholmského bytu, aby si nasadili kamery na hlavu a zaznamenávali své zkušenosti. Diváci tak mohou sledovat zvláštní životy mladých a cílevědomých podnikatelů, kteří by nejraději chtěli pracovat čtyřiadvacet hodin denně a k přespání jim stačí mikroapartmá, kam se sotva vejde postel. Víc není třeba než MacBook, iPhone a společná meditace v zenové místnosti…
3. Nejlepší město na světě
(2022, 56 minut, režie: Hans Christian Post)
![Film a architektura](/cms/art/article-2023-39/articles/zacina-festival-film-a-architektura-ktere-snimky-byste-si-nemeli-nechat-ujit/02.jpg)
Kodaň se od sklonku osmdesátých let výrazně proměnila: ze špinavého a zadluženého průmyslového přístavu se stalo město, které se pravidelně umisťuje na vrcholu globálních žebříčků kvality života. Jenže zatímco ještě před dvaceti lety šlo o humánní a otevřené město, které bylo dostupné bezmála pro každého, postupně se z fotogenické Kodaně stala realitní bublina, kde jsou jsi všichni tak trochu podobní tím, jak jsou bohatí. Na krutou gentrifikaci a neoliberální proměnu městské krajiny Kodaně upozorňuje spisovatel a filmař Hans Christian Post v rozhovorech s architekty, aktivisty a umělci. Jeho varovnou bilanci lze vnímat jako příběh přenositelný na všechna prosperující větší evropská města.
4. Nekonečno podle Floriana Jurjeva
(2022, 70 minut, režie: Oleksij Radynski)
Kyjevský Létající talíř prochází obdobím radikálních proměn svého blízkého okolí, foto: Film a architektura
Ukrajinský architekt Florian Jurjev je mužem mnoha talentů; vedle výtvarného umění se intenzivně věnuje hudbě a sám vyrábí housle. V současnosti – ve svých více než devadesáti letech – bojuje spolu s mladými architekty a aktivisty za zachování své ikonické stavby: sídla Ústavu vědeckotechnických informací v Kyjevě (1964–1979), známé spíše jako „Létající talíř“. Objekt v podobě disku, který v minulosti sloužil jako přednáškový a koncertní sál, nyní chátrá a ohrožuje jej sousední megalomanský projekt obchodního centra vlivného investora. Postupující stavební práce na vedlejších pozemcích plíživě zhmotňují blížící se hrozbu přestavby Létajícího talíře i fatální propast mezi konzumem a kulturou.
5. Robin Hood Gardens
(2022, 90 minut, režie: Adrian Dorschner, Thomas Beyer)
![Robin Hood Gardens](/cms/art/article-2023-39/articles/zacina-festival-film-a-architektura-ktere-snimky-byste-si-nemeli-nechat-ujit/05.jpg)
Londýnský bytový komplex Robin Hood Gardens byl brutalistický počin manželů Alison a Petera Smithsonových z roku 1972. Německý snímek architekta Adriana Dorschnera a publicisty Thomase Beyera zachycuje budovu padesát let od jejího otevření těsně předtím, než její existenci ukončila demoliční koule. Spolu s množstvím význačných architektů a teoretiků architektury (ve filmu hovoří mimo jiné i Richard Rogers, Charles Jencks a Denise Scott Brownová) se autoři snímku snaží ukázat význam manželů Smithsonových a zodpovědět otázku, zda byl komplex Robin Hood Gardens mistrovským dílem, anebo selhávajícím sociálním inženýrstvím.
Chcetě vědět, co se v rámci akce promítá dál? Podívejte se na další snímky do festivalového programu.